Mutta itse haaveilen yhä laajemmasta kankaasta.
Mitä haluaisitte maalata sille kankaallenne?
En itse ole hyvä maalari.
Toivon vain esittäväni vaatimatonta osaa.
Mutta on toiveeni -
vaalittu unelmani -
nähdä Japanin tulevan suurvallaksi.
Yhtä suureksi kuin Britannia tai Ranska.
Tai oma maanne, herra Jackson.
Mutta sellaista ei tarvitse miettiä täällä.
Minulle on suuri ilo -
voida tulla rentoutumaan tähän suurenmoiseen ilmapiiriin.
Unohtaa velvollisuuteni.
Olen etsinyt kaikkialta. En löydä sitä.
Olga on varmasti hukannut sen.
Mikä on hätänä, Vera-täti?
Se hattu.
Paronitar Santachiari antoi sen äidillesi Pariisissa.
Hän on varmasti hukannut sen.
Grushenka, tiedätkö missä se on?
Olen varma, ettei äiti ole hukannut sitä.
Mutta miksi haluat sellaisen hatun?
Ellei se ole hukassa, käytän sitä.
Käytät missä?
Ranskan konsulaatissa, huomenna.
Vera-täti! Emme mene konsulaattiin.
Peter ja minä menemme konsulaattiin. Huomenna.
-Sinun täytyy käsittää... -Et voi estää meitä.
Eikä äitisi estä meitä. Päätimme asiasta.
Kaikki on erilaista nykyään.
Teille nauretaan. Ja siinä hatussa...
En aio enää piileksiä.
Voin olla köyhä, mutta olen ruhtinatar Vera Artalinovna Belinskaja.
Menemme konsulaattiin -
tervehtimään vanhaa perheystäväämme -
kreivi du Passavantia.
Peter, katso vielä.
Katso. Tuolla.
Peter...
Anteeksi.
Ettekös te ole...
Tiesin sen. Ruhtinas ja ruhtinatar Belinski?
Ihmeellistä. Ohitin teidät tullessanne.
En uskonut todeksi, mutta te siinä olette.
Hän on Antoine.
Nuori Antoine.
Antoine Jacquier.
Antoine Jacquier?
Nuori Antoine.
Voitko se todella olla sinä?
Rakas ruhtinatar!
Rakas ruhtinas! llahduttavaa nähdä taas.
Mitä teette täällä?
Tulimme tapaamaan herra de Passavantia.
Mikä yllätys, että olet Shanghaissa.
Muistatko, kun kävit tunnilla -
joka tiistai ja torstai?
Oletko jatkanut soittamista?
Valitettavasti en ole harjoitellut. Suututte varmaan, ruhtinatar.
Toruitte minua, kun en harjoitellut.
En ole unohtanut.
Olit vain 10-vuotias.
Antoine.
Tiesin, että se on hän.
Olitte niin ystävällinen minulle.
Ajattelen teitä usein -
suurenmoista taloanne, perhettänne.
Mutta nyt...
Te olette täällä.
Grushenka!
Vera ja Peter tapasivat vanhan ystävän.
Aivan sattumalta, mutta hän lupasi auttaa.
Tuntuu todelta, tässä on kirje häneltä.
Auttaako hän meitä?
Sanoi järjestävänsä kaiken.
Passit, paperit, liput Hongkongin-laivaan.
Suosituskirjeetkin. Kaiken.
Sellaiset tietysti maksavat rahaa.
Raha ei mene herra Jacquierille.
Hän eritteli kulut.
Sofia.
Emme ehkä saa toista mahdollisuutta.
Pitkään aikaan...
-Saatuani tämän työn ei ole tarvinnut... -Katja.
Ajattele Katjaa.
Se voi olla hänen viimeinen mahdollisuutensa.
-En voi luvata, mutta teen mitä voin. -Ihmiset pelkäävät japanilaisia.
Ensi viikolla hän ei ehkä voi enää auttaa.
Teen mitä voin.
Varo vähän!
Herra Jackson?
Kas, Thomas.
Sinua ei olekaan näkynyt.
Missä olet ollut?
Moni meistä on sanonut samaa teistä.
Teitä ei juuri näe nykyään.
Eikö?
Herra Jackson, haluaisin jutella.
Niinkö?
Nytkö?
Yhtiön johto on ollut huolissaan -
jo jonkin aikaa -
elämäntavastanne. Lienette tiennyt sen.
Elämäntavastani?
Mitä se tarkoittaa?
Kaikkea tätäkö?
Niinpä kai.
Et taida nähdä tätä lainkaan.
Katsot tätä, etkä näe mitään.
Et mitään.
Johtokunta kokoontui iltapäivällä.
Tiettyjen ihmisten mielestä yhteytenne firmaan -
ei ole enää tarpeen.
Pahinta on se japanilainen kaveri.
-Herra Matsuda? -Aivan.
En ymmärrä, Crane.
Tietääkseni Yhdysvallat ja Japani ovat yhä liittolaisia.
Matsudahan ei ole mikä tahansa japanilainen.
Mitä tarkoitat?
Ettekö tiennyt?
Tunnemme vain henkilökohtaisella tasolla.
Herra Matsuda on mies -
jota Kiinan viranomaiset inhoavat ja pelkäävät.
Hänet muistetaan hyvin Pohjois-Kiinassa.
Kun hän ilmestyi, japanilaisinvaasioon ei mennyt kauan.
Niinpä ystävänne läsnäoloa Shanghaissa -
ei pidetä hyvänä enteenä.
Jopa japanilaiset täällä välttelevät häntä.
Herra Matsudalla ja minulla on samoja intressejä.
lntohimoja. Meistä on tullut ystävät.
Se ei liity politiikkaan, armeijoihin tai taisteluihin.
Ne kuuluvat ulkopuolelle.
Ja kaikki muu, kokouksenne, päivälliset...
Hitto, en minä aikonut liikemieheksi.
He halusivat käyttää nimeäni tienatakseen enemmän.
Annoin heidän tehdä niin.
Jos asiat ovat muuttuneet, hiiteen koko sakki.
Ette siis aio...
En hemmetissä aio! En aio mitään!
Katso ympärillesi. Etkö näe kaikkea tätä?
Kaikkea tätä?
Etkö sinä... Etkö sinä näe -
tätä kauneutta?
Ennen tuloani olin kuullut teistä paljon.
Tulin tänne oppiakseni teiltä.
Yrittänet kertoa...
Yritätkö kertoa, että tuotin pettymyksen?
Suoraan sanoen -
en voi uskoa, että olette sama mies, jota isäni kunnioittaa niin paljon.
Hyvää yötä, sir.
Täällä siis piilottelette nykyään.
Muistatteko minut?
Näin teitä raitiovaunussa.
Luulin teidän käyvän vain ranskalaispuolella.
Käyn siellä, missä on naurua ja iloa.
Viehättäviä naisia.
Ja täytyy sanoa -
että olette erityisen hurmaava tänään.
Kiitos.
No niin...
Mitähän orkesterimme soittaa seuraavaksi?
Jos jotain hidasta, haluan tanssia kanssanne.
Vain hidasta.
Joidenkin naisten kanssa pitäisi tanssia -
vain hitaita.
Ja te olette yksi heistä.
Kenelle luulette puhuvanne? Kuka päästi teidät sisään?
-Anteeksi, olinko asiaton? -Luuletteko, etten kuule?
Kuulin joka sanan.
Tiedätte siis, etten sanonut mitään...
Minä te pidätte häntä? Ette saisi edes hengittää hänen lähellään.
Ulos täältä! Ulos!
Kuka päästi teidät sisään? En halua teitä tänne!
Ulos täältä!
Painukaa ulos!
Tuo mies...
Noin...
Jätän teidät yksin.
Nukkukaa nyt.
Ette ole nukkunut tarpeeksi.
Miten hän voi?
Antaa hänen levätä.
-Onko parempi olo? -Kyllä vain.
Tässä...
Olen kiitollinen teille.
Tuotin pettymyksen itselleni. Tuotin kaikille pettymyksen.
Olette ollut erilainen viime aikoina.
-Ette oma itsenne. -Pitänee paikkansa.
Sattumoisin olen huomannut, että tekään ette ole ollut oma itsenne -
parina viime iltana.
-Onko tyttärenne terveenä? -On.
Hän on terve.
Olen miettinyt, että ehkä sukulaiseni ovat oikeassa.
Tein mitä piti Katjan takia -
mutta nyt minulla on ehkä huono vaikutus häneen -
jos vain olen hänen lähellään.
Ette saisi ajatella tuollaisia.
Mutta hän matkii minua.
En halua, että hänelle tulee -
surullinen elämä.
Ette saisi ajatella noin hetkeäkään.
Kuulutte toisillenne.
Minullakin oli tytär.
Menetin hänet.
Kysyitte joskus -
miten menetin näköni.
Niin.
Haluatteko tietää?
Haluaisin tietää.
Tyttäreni Christina -
oli Katjan ikäinen. Ehkä hieman vanhempi.
Annoin hänelle lupauksen kerran.
Annoin lupauksen, mikä oli tyhmää -
koska en pystynyt pitämään sitä.
Kun olen aikuinen ja naimisissa -
-ja minulla on lapsia... -Niin?
Lupaa, että jäät luokseni.
Lupaa, että elät kanssani aina.
Christina...
Christina.
Kävikö se siis nopeasti?
Hän ei kärsinyt.
Minä pelkäsin...
Pelkäsin -
että hänellä olisi ollut pieni hetki siinä.
Hetki tajuta -
että olin pettänyt hänet -
jälleen kerran.
Mutta ei ollut.
Haluaisin tavata Katjan taas.
Ehkä voisimme tavata kunnolla.
Ehkä voisimme kaikki kolme -
mennä puistoon jonain sunnuntaina -
kuuntelemaan puhallinorkesteria.
Pitäisiköhän Katja siitä?
Pitäisi varmaan.
Ja minä myös.
Kun olitte diploomatti...
Diplomaatti.
Joskus jotkut sanovat "diplomatisti".
Olitteko jo nuorena diplomaatti?
En. Ennen sitä olin töissä ulkoministeriössä.
Olin siis Amerikan presidentin töissä.
Sitten tulin tänne Kiinaan, koska halusin diplomaatiksi.
Kävittekö diplomaattina venematkoilla?
-Venematkoilla? -Katja...
Soochow'ssa ja muualla.
-Kävittekö koskaan? -Kyllä me kävimme.
Kävimme muutaman kerran, ja se oli hauskaa.
Meillä oli hauskaa Soochow'ssa.
Viettekö meidät pian? Äidin ja minut. Ja Vera-tädin.
Muita ei tarvitse ottaa.
Älä kiusaa herra Jacksonia.
-En kiusaa. -Ei hän kiusaa.
Katsotaanpa...
Ehkä jonain päivänä teemme sen.
Venematkan.
-Miksipä ei? Joella on miellyttävää. -Viettekö meidät?
Voimme ehkä jutella siitä äitisi kanssa.
Venematka!
En lupaa mitään...
Kysyitte taannoin, mitä mielessäni oli.
-Pyysitte kertomaan. -Aivan.
Minun täytyy -
löytää 300 dollaria. Hyvin pian.
Se oli mielessäni tavallisten asioiden lisäksi.
Miten aiotte saada ne?
Ansaitsen ne jotenkin.
-Ne ovat kai johonkin tärkeään? -Aivan.
Ette varmaan kerro, mihin.
Ette haluaisi kuulla sitä.
Herra Feinstein!
Katja, kultaseni.
Mitä kuuluu?
-Samuel. -Kreivitär Sofia, päivää.
Työnantajani ja ystäväni, herra Jackson.
Naapurimme, herra Samuel Feinstein.
Oikein mukava tavata, herra Jackson.
Olen kuullut paljon teistä, Katjalta.
Niinkö? Päivää vaan.
Anteeksi, joudun hoitamaan liikettäni.
Katja? Näytätkö tietä, ystäväiseni?
Kiitos.
Juutalainen! Saastainen juutalainen!
Ei ole ollut hyvä päivä. Paljon kiistoja.
Hyvä, että kreivitär löysi hyvän työnantajan.
Joudutteko kuulemaan paljonkin tuota?
Huudettiinko jotain ikävää?
En kuunnellut. Onneksi on huono kuulo.
Ajelu tuolla romulla tuhoaa rumpukalvot.
Ehkä niin on parempi.
Lähditte kai Euroopasta tuollaisen takia.
Millaisen takia?
Meillä oli hirveä matka tänne.
Lapset menettivät äitinsä ja isoisänsä.
Mutta olemme täällä nyt. Turvassa.
He saavat oppia, leikkiä ja varttua.
Tuo tuollainen...
Kärsimystemme jälkeen, mitä se nyt on?
Ei mitään. Emme kuule sitä.
Sofia?
Niin? Olen täällä.
Panin ne tähän pikku pussukkaan, ettei sinua ryöstetä.
En odota lasta.
Kuvittelit ehkä niin. En halua pettää.
-Ei ole kyse siitä. -Ei, ei.
En kuvitellutkaan sellaista.
Tajuan, että niiden avulla ehkä autan sinut pois täältä.
Pois luotani.
-Asia on... -Ei, annetaan tämän jäädä tähän.
Ei kysymyksiä, ei vastauksia.
Kauanko vielä luulet voivasi piiloutua?
Vartuin ihmisten kanssa, jotka uskoivat raskaisiin oviin -
kuten sinäkin.
Mutta ne ovet eivät olleet niin vahvoja.
Tiedän.
Kun aikoinaan tapasimme -
sanoit, että voin koskettaa kasvojasi -
jotta näkisin -
miltä näytät. Muistatko?
Kyllä minä muistan.
Mietin, että voisinkohan nyt -
tarttua siihen tarjoukseen?
Hyvä on.
Jos haluat.
Outoa ajatella, että koko tänä aikana -
en ole tiennyt, miten kaunis olet.
Mutta minähän olenkin sokea mies.
Kiitos.
Mitä mieltä olet? Olenko taikuri?
Et ole. Huijasit.
Tämä ilmoitettiin eilen.
Tuskin viikko sitten Sir James julisti olevan mahdotonta -
että suurvallat -
jättäisivät kaupungin Japanin armoille.
Kysymys kuuluu nyt:
Millaiset toimet ovat realistisia?
Tulisiko Britannian tai Ranskan -
tai Yhdysvaltojen -
tarttua aseisiin?
Äiti!
Lähdemme Hongkongiin! lltaveneellä.
-Tänä iltana? -Katja, tule auttamaan -
tavaroiden sitomisessa.
Sofia...
Vene lähtee illalla.
Aikaa ei ole paljon. Se on -
ainoa mahdollinen vene.
Sofia, on päätetty -
että odotat vielä hiukan. Odota täällä.
Kuka sen on päättänyt?
Perhe.
Hongkongiin on vaikea ostaa papereita.
Emme saaneet -
papereita sinulle.
Mutta -
jätättekö minut tänne?
Vähäksi aikaa. Kutsumme sinut sitten.
Pärjäät kyllä, kultaseni.
Näin on parasta.
Hongkongissa perhe voi aloittaa alusta.
Ystävien avulla pääsemme piireihin.
Katjalla on kunnon tulevaisuus siellä.
Se ei ole mahdollista, jos olet kanssamme.
Olet varmasti ajatellut tätä.
Pian paljastuisi, mitä teit täällä.
Pitäisi palata.
lllan työt odottavat.
Pitäisi palata heti.
Mikä sinua vaivaa?
Ei pitäisi mennä Valkoiseen Kreivittäreen.
Ei tule asiakkaita.
Minä päätän, minne menen ja minne en.
Herra Jackson -
olen tehnyt kauan, kuten pyydätte.
Näen, mitä haluatte minun näkevän.
Mutta nyt -
on aika lopettaa. Ei enää.
Palataan takaisin.
Hyvä on, jos olet sitä mieltä -
menen sinne itsekseni.
Herra Jackson!
Herra Feinstein!
-Katja. -Me lähdemme!
Menemme Hongkongiin.
Miksette mennyt muiden kanssa? Miksi jäitte?
Ei se mitään. Niin on parasta.
-He jättivät teidät. -Mutta...
Entä mitä he sanoivat Katjalle?
Kreivitär Sofia, vastatkaa. Missä Katja luulee teidän olevan?
He sanoivat hänelle -
että tulen heti perästä -
ja tapaan heidät satamassa. Minäkin sanoin...
Kreivitär Sofia, teidän on saatava hänet takaisin.
Mutta niin on parasta.
-Millainen tulevaisuus hänellä olisi? -Ei.
Teidän on saatava hänet takaisin.
Voitte lähteä kanssamme täältä.
-Illalla. -Lähteä minne?
Macaoon.
Teidän on haettava Katja ja tultava mukaamme.
Mutta miten?
Saisinko lasinne?
Olkaa varovainen.
Herra Jackson.
Kas, herra Matsuda.
Teillä näyttää olevan henkilökuntapula.
Siltä vaikuttaa.
On ilmeisesti tekeillä jotain.
Herra Jackson -
autoni on ulkopuolella.
Sallikaa minun viedä teidät turvaan.
Ystävällistä, mutta minulla on asiakkaani.
Tuo on se laajempi kankaanne.
Tuntuu lähes siltä, että teitte minusta narrin.
Auttaessanne luomaan tämän miniatyyrin -
puuhasitte tuolla laajemman kankaanne kanssa.
Herra Jackson...
Minulle oli tärkeää, että pienen hetken -
pystyimme olemaan ystävät -
ja luomaan jotain kaunista yhdessä.
Surettaa, jos uskotte minun pettäneen teitä.
Ehkä en sitten.
Tunnen silti itseni narriksi.
Ja pian laajempi kankaanne murskaa pikku maailmani täällä.
Kuten muutkin pikkumaailmat juuri nyt.
Mutta se on asioiden laita.
Herra Jackson -
aikaa ei ole paljon.
Kehotan teitä lähtemään mukaani heti.
Ei kiitos, herra Matsuda.
Tässä polkumme eroavat.
Siinä tapauksessa, herra Jackson -
jätän teille hyvästit.
Herra Jackson...
Koska emme ehkä enää tapaa -
sallinette sanoa jotain henkilökohtaista.
Kaikin mokomin.
Tämä saattaa olla tunkeilevaa -
mutta on ollut etuoikeuteni tarkkailla teitä läheltä jonkin aikaa.
Näinköhän teidän olisi aika -
harkita toisen maailman rakentamista?
Maailman kreivittärenne kanssa.
Oikean valkoisen kreivittären. Kreivitär Sofian.
Pelkäänpä -
että tämän päivät ovat luetut.
On liian myöhäistä.
Päästin hänet pois.
Luoja ties missä hän ja Katja ovat.
Ehkei ole liian myöhäistä.
Näin kreivittären matkallani tänne.
Kuten muutkin -
hän meni satamaa kohti.
Muutama minuutti sitten.
Ja nyt -
jos sallitte -
toivotan teille onnea.
Anteeksi.
Miten pääsee satamaan?
Satamaan? Tänne päin.
Anteeksi, herrat. Yritän vain löytää tieni.
Kiitos.
Katja!
Älä huoli, kultaseni. Hän tulee pian.
Miksei hän ole täällä?
Lupasit, että hän on odottamassa.
Anteeksi...
Oletteko nähneet venäläistä perhettä?
Pikkutyttö.
Venäläinen...
Herra Jackson!
Emme voi lähteä vielä.
Hän tulee, eikö niin?
Missä äiti on, Vera-täti?
Äiti!
-Herra Jackson, minä tässä. -Mitä?
-Feinstein, kreivittären naapuri. -Aivan.
-Herra Jackson, he vievät Katjan. -Ketkä?
Perhe.
Jättivät kreivitär Sofian. Hän on tuolla etsimässä tyttöä.
Ei, odottakaa.
Katja...
Äiti! Äiti!
Äiti!
-Katja, alas nyt! -Miksi äiti on myöhässä?
Hän tulee pian.
Ellei, odotamme häntä veneessä.
Hän tulee toisella veneellä.
Tässä on askelmia.
Kääntykää oikealle. Anteeksi...
Äiti!
-Askel. Askel... -Herra Feinstein! Diplomaatti!
Katja!
-Istu alas heti paikalla! -Katja!
Katja, äitisi on kanssani. Hän ei tule.
-Mene pois, likainen juutalainen! -Katja, älä kuuntele.
Äitisi ei tule mukaanne.
-Katja, tule. -Mitä haluatte meistä?
Vauhtia!
Älä kuuntele heitä.
Palatkaa viemäreihinne.
Veneilijä! Vauhtia!
Äitisi ei tule mukaan.
Kiirehtikää!
Hän on täällä. Hän näkee.
Äitisi on kanssani!
-Katja. -Katso, Katja.
Tule! Äitisi odottaa.
On aika mennä sille veneajelulle.
-Anna kätesi. -Meidän veneajelullemme.
Katja!
-Äiti! -Katja! Katja!
Äiti!
Katja, kultaseni!
Missä olet ollut?
Anteeksi, äiti oli väärässä.
Lähdemme yhdessä jonnekin muualle.
Katja!
Katja rakas!
Ei pikku kultaani!
Katja!
Yrittäkää nukkua. Sulkekaa silmät.
Lähdemme pian.
Herra Feinstein?
-Täällä, herra Jackson. -Olkaa hyvä.
Kiitos paljon.
Mitä sinä teet? Mikset pysy paikoillasi?
Yritin etsiä sinua.
Miksi kuljeskelet? Sattuu vielä jotain.
Totta. Anteeksi, toimin vastuuttomasti.
Tule...
Nämä ovat teille.
Kiitos, että tulit avuksemme aiemmin.
En odottanut näkeväni sinua. Se oli -
yllätys.
Itse asiassa en tullut vain auttamaan.
Toivoin, että...
Tajuan, että olen... Tässä minä olen.
Sokea mies -
yksin vaarallisessa maailmassa.
Mietin, että näinköhän sinä -
siis sinä ja Katja -
haluaisitte auttaa minua.
Jos haluaisitte, yrittäisin auttaa teitä.
Käsitän -
ettei hetki ole paras keskusteluun.
Ei, tämä on hyvä hetki.
Kuten sanoit, voimme auttaa toisiamme.
Aloitetaan siitä, että pysyt tässä -
etkä järjestä meille ongelmia.
Hyvä on. Hyvä on, kreivitär.
Minä pysyn tässä.
Herätkää! Nopeasti nyt!
Pitäkää kiirettä!
Minä tässä vain.
Ei aivan sellainen veneajelu, mistä oli puhe.
Olen pahoillani.